Nadherny koncert detskeho pevecekeho sboru z Prahy ROLNICKA, ktera ma vice nez tricetiletou tradici, jsme v Torontu zazili v utery 21. cervence. Zastavil se v Torontu, aby dale pokracoval na ceste do USA na festival pisne.
Fotky najdete zde
Nadherny koncert detskeho pevecekeho sboru z Prahy ROLNICKA, ktera ma vice nez tricetiletou tradici, jsme v Torontu zazili v utery 21. cervence. Zastavil se v Torontu, aby dale pokracoval na ceste do USA na festival pisne.
Fotky najdete zde
Je to již dvacet let, co v neděli 2. července 1989 byl v Torontu na Masaryktownu odhalen monument Znovuukřižovaný, který postavil sochař českého původu Josef Randa. Monument byl vybudovaný díky sbírce bývalých politických vězňů a pozůstalých obětí komunistického systému. Svého času to byl jediný a první monument postavený na uctění památky obětí komunitické diktatury na světě. Foto z oslav najdete ZDE.
Fotky zde. 62. česky a slovenský den se konal na Masaryktownu v sobotu 20. června. Sešlo se na něm tentokráte jen kolem tříset lidí, zatímco předchozí návstěvnost se počítala přes tisícovku. Na vině je počasí, které nepřálo od božího rána. Pršelo, sotva člověk otevřel oči, a neskoncilo, ani když je v noci utahaný, zavíral.Nicméně byla nálada nádherná, přátelská atmosféra, tančilo se, zpívalo i veselilo. VK
Fotky zde. Koncert rock-folkové ve středu 17. června byl zážitek pro všechny. Kolem tří set diváků přichvátalo v dešti do tmavých prostor s blikavými světýlky a se čtyřmi obslužnými centry v rozích místnosti, aby uvítali v Kanadě poprvé a na jediném koncertu Čechomor rock-folkový band. Možná by zlí jakysoké tvrdilky, že právě rpoto, že koncert byl zdarma, přišlo tolik zájemců, ale dalo by se oponovat, že za lidovou písní moravskou, českou a z moavkso.slovenského pomezí nechodí návštavníci z čirého hecu nicnedělání. S profeisonály si zazpívala i česká Kanaďanka Lenka Nováková, které nedělalo žádné potíže se jim v jejich profesionalitě svojí muzikálností vyrovnat. Byli jsme na naši Lenku všichni pyšní, měla odvahu, a my jsme ji za to odměnili sympatiemi a obdivným potleskem. VK
Zabery z akce najdete ZDE
Pro vaše potěšení, další obrázková galerie akcí české komunity
Nádherným zážitkem obohatili dva umělci návštěvníky Nocturen ve městě v neděli 17. května v hale kostela sv. Václava v Torontu: Milan Brunner hrál na flétnu a doprovázela jej Marta Laurincová. Splečně přednesli Largo, Suite b moll, Introduction from Partita in c moll od J. S. Bacha , dále Mozartovo Andante v C dur, následovalo Richterovo Concerto pro flétnu, Andantino a Allegro, a první část byla uzavřena Menuetem od Ch. W. von Glucka. Druhá část byla směsice různých skladatelů J. W. Mozart, G. Sisinalo, G. Faure, velice náročná klavírní Tocata od E. Suchoňa a závěrečné fantastické Faunovo odpoledne C. Debussyho.
Nezapomeňte si pořídit předplatné pro příští sezónu, čekají vás doslova hudební bonbónky – Boris Krajný, Drew Jurečka, Geroge Grosman, Caroline Kubalek s otcem Antoninem, sopranistka Tatiana Palovčíková a dnes již legendární klarinetista a saxofonista Felix Slováček z Prahy. Volejte 905.232 3092
Nocturna ve městě v neděli 17. května v hale kostela sv. Václava v Torontu: Milan Brunner hrál na flétnu a doprovázela jej Marta Laurincová.
[nggallery id=19]
Největší kulturní události v naší komunitě byla bezesporu návštěva královny české komedie Jiřiny Bohdalové, která ve čtyřech představeních tragikomedie irského dramatika Biana Friela Lásky paní Katty předvedla hlavní roli paní Katty. K hostování ji při příležitosti ukončení významné 40. divadelní sezóny pozvalo Nové divadlo v Torontě.
[nggallery id=18]
Masaryk Memorial Institute Inc – AGM 2009 – Novou prezidentkou Masarykova ústavu je Dagmar Vavrušová. Je v čele organizace, která si vzala za cíl udržovat kulturní dědictví české a slovenské kultury za hranicemi. Úkol je to o to těžší, že čím mladší generace, tím rychleji se asimiluje do nového prostředí a přirozeně také rychleji přejímá nejen jazyk, ale i kulturu nové země. Společně se Češi a Slováci scházejí pravidelně každoročně na svém Českém a slovenském dni Kanady, letos se koná 20. června. Přijďte také, chyběli byste nám…
[nggallery id=17]
Toronto (vk) – Torontský filmový festival Hot Docs je hlavně přehlídkou mladé dokumentární tvorby. Letos bude zahájen 30. dubna koprodukčním kanadsko-českým dokumentem Inside Hana’s suitcase kanadského režiséra Larryho Weinstseina. Festival celovečerních, krátkých a dokumentárních filmů potrvá do 10. května a divákům nabídne ke zhlédnutí na 170 snímků.
Dokumentární kanadsko-české drama, jež bylo točeno také v České republice, má celkem dvě prezentace. Kromě zahajovacího promítání ve čtvrtek 30. dubna ve 21.30 h. ve Winter Garden Theatre, bude k vidění i v neděli 3. května ve 13.30 v Isabel Bader Theatre. Více jsme o něm psali v minulém čísle Noveho Domova – 07-2009.
Ovšem milovníkům české kinematografie se otevírá možnost zhlédnout český dokument známé a úspěšné české režisérky Heleny Třeštíkové s názvem René. Na svém blogu o sobě režisérka říká, že se cítí být člověkem, ženou, manželkou, matkou a režisérkou dokumentárních filmů, kterých za svůj život natočila na šedesát, možná i o něco více.
Vedle toho, že učí na vysoké škole – na Katedře dokumentární tvorby, zakusila i strasti ministerského křesla v Topolánkově druhé vládě, který ji pověřil v poměrně neklidné zemi řízením kultury. Ovšem na funkci po krátké době rezignovala (není se co divit).
Ryze dokumentární film se syrovou autentičností vypráví těžko uvěřitelný příběh Reného, který byl od sedmnácti let sledován filmovou kamerou na své cestě mezi vězeními a krátkými pobyty na svobodě. Kamera ho v roce 2008 opouští v jeho sedmatřiceti letech, tedy přesně o dvacet let později, jako nemocného člověka, muže stále se pohybujícího na hraně zákona, který napsal a publikoval dvě knihy. Čas proměny z mladíka v muže zaznamenávala režisérka Helena Třeštíková na pozadí významných politických změn střední Evropy. Reného příběh začíná ve vězení pod socialistickými plakáty, pokračuje během sametové revoluce a dostává zdánlivou pointu amnestií tehdejšího prezidenta Václava Havla. René, u něhož psychologové zjistili nadprůměrnou inteligenci, se ale brzy vrací zpět do kriminálů, aby tak vstoupil do Evropské unie opět jako vězeň. V průběhu let strávených za mřížemi, zejména za krádeže, se nechal potetovat na celém těle, utekl z vězení a zase byl chycen, vydal dva romány, vykradl byt samotné režisérce, prožil dva milostné příběhy, onemocněl roztroušenou sklerózou. Krk hlavního protagonisty tohoto časosběrného dokumentu „zdobí” anglicky nepřesně vytetovaný nápis „Fuck of people”.
Dokument, který se v pondělí 4. ve 21.45 v The Royal Cinema a ve středu 6. května
v 15.45 v Cumberlandu 3 představí Toronťanům poprvé, má svou premiéru již rok za sebou. Tehdy si odnesl Evropskou filmovou cenu – evropského Oskara, kterou uděluje Evropská filmová akademie složená z 1850 filmařů a filmových odborníků z celé Evropy, za nejlepší dokument Prix Arte.
Snímek, který zaujme autentičností byste si určitě neměli nechat ujít. Info a rezervace: www.hotdocs.ca nebo tel.: 416. 637 5150.
Zveme co nejsrdečněji naše krajany, aby se zúčastnili festivalové přehlídky 16.- 20.9. 2009, aby přijeli předvést ukázky svého umění pěveckého nebo tanečního, případně ukázky památek nebo fotografií ze života prvních přesídlenců i ze současného života krajanské obce
na výstavu, která bude součástí festivalu.
Účastníkům nabídneme výlety, výstavu nazvanou Středočeský kraj – srdce Evropy, přehlídku dokumentárních filmů o krajanech v zahraničí, společná setkání u tradiční
české kuchyně, exkurze, možnost zakoupení záznamu festivalové přehlídky na DVD nosičích
a setkání se zajímavými osobnostmi kulturního a politického života České republiky.
Organizátorem v pořadí 3. festivalu je Občanské sdružení Sedm paprsků se spolupořadateli, jimiž jsou Stálá komise Senátu České republiky pro krajany žijící v zahraničí, FOS a Středočeský kraj. Festival se koná pod záštitou 1. místopředsedkyně Senátu ČR, paní PaeDr. Aleny Gajdůškové a místopředsedy Senátu ČR, pana MVDr. Jiřího Lišky. Ředitelkou festivalu je PhDr. Věra Doušová
Festival se hlásí k dokumentům UNESCO „Doporučení UNESCO k ochraně tradiční a lidové kultury” a k „Úmluvě UNESCO o zachování nehmotného kulturního dědictví”, čímž se řadí do světového hnutí za záchranu a uchování lidových tradic a jejich předávání dětem a mládeži. Partnery festivalu jsou Koordinační výbor pro zahraniční Čechy, Český rozhlas a Český dialog. Učinkující krajanské spolky budou mít zajištěno ubytování po dobu trvání festivalu,tj. od 16. do 20.9.2009 Do přihlášky uveďte počet účastníků, repertoár, požadavky na techniku a adresu, email a telefon na kontaktní osobu
Své přihlášky posílejte do 20. června na adresu:Občanské sdružení Sedm paprsků
Spořická 328, 184 00 Praha 8, email: info@sevenrays.cz nebo fazem +420233543760.
Info: www.sevenrays.cz
Sokol Toronto ve spolupráci s Edenvale airport připravuje pro děti den plný dobrodružství, jak nám o tom napsal hlavní organizátor a kouč Mirek Janda z torontského Sokola :
Dear parents, kids and our friends, Sokol Toronto is inviting you to an afternoon of fun at the Edenvale Aerodrome for Sunday, May 24, 2009. We would like to introduce the kids, their parents and all the other participants to the activities at the Edenvale airport, explain some technical aspects of flying, see a short movie about airplanes, tour the hangars and be able to experience the real airplanes, and with the permission from your parents or spouses, you might be able also to participate in sightseeing flights. Please join us for lunch at the newly opened Cafe to start the amazing day.
It is important to confirm your participation in advance. Please send me (mirekjanda@yahoo.ca) an e-mail confirmation with your full name, indicating adult or kids meals and if you would like to sign up for the sightseeing flight. I have to receive your confirmation no later than MAY 1, 2009.
Festival Sokol Toronto v neděli 19. dubna v hale kostela sv. Václava v Torontu
[nggallery id=15]
Úžasné odpoledne připravili dospělí sokolové s malými sokolíky na nedělí odpoledne: festival Sokol Tornto. Začalo se obědem, následovalo cvičení holčicek a kluků a hrami. Malí cvičenci si vedli nádherně, a byli disciplinovaí a s velkým nadšením předváděli, co všechno umějí. Metali kotrmelce i salta a hvězdice, na co kdo troufnul, a nutno dodat, že ti nejmenší nechtěli zůstat ve stínu starších. Panovala přátelská a soutěživá nálada. Všem se odpoledne líbilo. Spokojeni byli nejen organizátoři, ale i rodiče a příznivci sokolského cvičení.
(more…)
K oblíbeným pořadům v našich komunitách patří Hudebně-dramatické skvosty Olgy Turokové. Krátce před Velikonocemi si připravila pásmo básní, dramatizace, písní a hudby, které předvedla v hale evangelického kostela sv. Pavla v Torontu. Tam našla všestrannou pomoc. Reverend Ladislav Kozák spolu s Lubom Slatkovským se ujali technického zázemí a Olinka vylaďovala umělecký program. Ke spolupráci povolala osvědčené recitátory, muzikanty a zpěváky – Zitu a Genu van Oosten, Jarka Číhala, Marku Rajnou a Evu Slatkovskou, a velice ráda přijala nabídku i nových účinkujících – pianistů Andreje Pevného a Jovana Stojkoviče, recitátorky Katky Kozákové a Petra Kohouta. Příjemným překvapením byly malé sestry Žanetka a Danielka Pástorové, které recitovaly v čisté slovenštině. Velice zaujala dramatizovaná četba na téma Pilát Ponský z Oteveřných dopisů Francesca Armentiho, kterou připravila režisérka Olga Turoková. A tak poměrně početné obecenstvo v onu neděli 5. dubna odpoledne (souběžně se konal velikonoční bazar na Masaryktownu) si vyslechlo nádherné básně slovenských básníků Milana Rúfusa, Zlatici Oravcové, Evy Bachletové, Daniela Šovca, Martina Razusa a Pavola Sircica. Zaujaly skladby J. S. Ba
cha, Ave Maria F. Schuberta v nádherném profesionálním podání sopranistky se sametovým hlasem Geny van Oosten, skladby S. V. Rachmaninova a Motlitba A Lord hear my Prayer v podání Zity a Geny van Oosten a tam jediného mužského hlasu Jarka Číhala. Odpoledne všichni zakončili přátelským posezením u malého občerstvení. Sympatické na tomto předvelikonočním svátečním setkání byla i skutečnost, že se místnostmi nesla slovenština, čeština i angličtina.
Hala kostela sv. Václava byla v neděli 29, března zcela zaplněná. Očekávala se doslova hudební událost. A také koncert Ivana Ženatého s klavírním doprovodem Václava Máchy v rámci cyklu Nocturen ve městě nikoho nezklamal. Již dlouho před začátkem si lidé zkoušeli vyhlédnout v lavicích ta nejlepší místa, aby mistra nejenom slyšeli, ale i dobře viděli.
Mnozí si poté povzdechli – vždyť on hraje čím dál tím lépe. Opravdu tomu tak je, když vidíte, jak si s houslemi rozumí, jak rozumí hudbě, kterou hraje a publiku, pro které hraje, pak vás nenapadne jiné slovo, než špičkový profesionál. Zahrál Dvořákovy romantické skladby pro housle a piano, opus 75, Griegovu Sonatinu in G dur pro housle a piano, Romanci pro housle a piano Henryka Wieniawskeho, Čajkovského Melancholickou serenádu pro housle a piano a Ravelovu skladu La Tzigane pro housle a klavír. Přidával nádherného Chopina, Smetanu a Dvořáka. Obecenstvo děkovalo dlouhým vytrvalým potleskem – bravo, Maestro. Také po čtvrtém koncertu na Nocturnech v pořadí si odnášel posluchačův vděk a obdiv.
Lze jen dodat, že Nocturna dr. Miloše Krajného jsou v komunitě tou nejsilnější konkurencí takových pořadů, jakými jsou divadelní představení, na nichž se setkáváme po leta s poměrně stabilizovanou návštěvností.
V neděli 29. dubna od 17 h. nás čeká jazzový houslista Drew Jurečka. Poslechneme si ho rovněž v hale kostela sv. Václava.
Setkat se s tímto malířem je opravdové potěšení z mnoha důvodů – pro jeho pozitivní člověčí náboj či kouzlo osobnosti, chcete-li, pro jeho široké znalosti nejen z oboru malířství, a pro jeho zvláštní životní nadhled. Vyzařuje z něho klid a pohoda, které se člověk velice rád a velice rychle poddá. Chvílemi bych ho podezírala, že si právě svým klidem jakoby se svými protějšky zahrával a čeká, jak se sami vybarví. Josef Smrčka, vlastním jménem, pochází
z Humpolce, kde v místním muzeu uspořádal výstavu svých prací a kde také zanechal svůj obraz. Ovšem jeho tvorbu znají i ve světě – v New Yorku, Paříži, Londýně, Nice, Belgii
a v Asii.
Stejně tak jej znají i v domovině nové, kde se podepisuje Joseph Drapell – přinejmenším se to Kanaďanům lépe vyslovuje i pamatuje, kde žije od roku 1966. Jeho techniku již zasvěcenci poznají: tlakové roztírání barev, které zanechává stopu jakoby nanášených vrstev. Společně s několika dalšími severoamerickými malíři a jedním kanadským (Lucy Baker, Steven Brent, John Gittins, Roy Lerner, Anne Low, Marjorie Minkin, Irene Neal, Graham Peacock, Bruce Piermarini, Jerald Webster ) vznikla na počátku 80. let minulého století skupina abstraktně malujících umělců (v Evropě je tento směr ještě téměř nedotčen), hlásících se k new new painting směru. Ano, jak sám říká, ke kontroverznímu a horkému směru, odpovídajícímu na tehdejší rádoby progresivní “dada” a vyznávajícímu čisté umění bez příkras a malířství násilně vtlačenému ději v tvorbě. Malířství by mělo být jenom o umělcově duši, porozumí tak filozofii návštěvník Drapellova soukromého muzea, jediného toho druhu snad na celém světě, vystavující výtvory new new malířů. Jarní výstavu Spring Exhibiton zahájil symbolicky a ne náhodně v prvním jarním dni – evidentně s úmyslem pozdravit toto krásné období s příslibem začátku nového života. Výstavy v těchto prostorách trvají nejméně dva měsíce. A může je navštívit každý i individuálně, pokud si objedná bezplatnou návštěvu předem (123 Bellwoods Av. Toronto, 416.603 41 11). Někdo v dílech Drapellových může vidět dědictví renesančního génia Raphaela, kterého tento současník doslova miluje. Ostatně, přijďte se podívat a hlavně obrazy procítit.